- Traducere realizată în exclusivitate pentru www.subs.ro -
Această peliculă a fost filmată pe locațiile reale
Toate cuvintele lui Chapman sunt doar ale lui.
Nu exista nicio emoție în mine.
Nicio furie. Nu exista nimic.
În mintea mea exista o tăcere de moarte.
Tăcere rece de moarte.
El s-a uitat la mine, a trecut lângă mine.
și apoi am auzit în mintea mea:
Mi se spunea: "Fă-o, fă-o, fă-o",
tot timpul.
New York, 8 decembrie 1980
Traducerea, adaptarea și revizia generală: Lovendal.net (c) www.lovendal.net
Articole senzaționale și pline de mister găsiți numai pe site-ul www.lovendal.net!
"De veghe în lanul cu secară" al generației mele.
Capitolul 27.
3 luni mai devreme
Honolulu, Hawaii, septembrie 1980
Toată viața mea a fost îndreptată într-o singură direcție.
Pot vedea asta acum.
N-am avut niciodată de ales.
ASASINAREA LUI JOHN LENNON
Nu-ți vei găsi niciodată identitatea căutând-o.
Ei spun că Statele Unite a avut momentul ei de glorie,
și că națiunea noastră a trecut de apogeul său.
Ei se așteaptă ca să le spunem copiilor voștri
că poporul american nu mai are voința să se descurce cu problemele sale,
că viitorul va fi unul de sacrificiu și de puține oportunități.
Dragi compatrioți, resping ferm acest punct de vedere.
- Hei, omule, ai întârziat. - Am crezut că nu vii până luni.
A sunat șeful. Arthur e bolnav. Tipul nou încă n-a ajuns aici.
Glumești. E aproape 11:30.
Știu. Sunt aici de la ora 7.
Ce se întâmplă acolo?
Cineva a pus gumă în închizător.
- Niște animale. - Așa am spus și eu.
...ziua alegerilor.
Înainte de a merge la urne, votanții trebuie să cunoască anumite chestiuni.
- Ai sunat? - Ești invitatul meu.
Votanții au oportunitatea
de a vedea și auzi principalii candidați pentru președinție,
și să evalueze viziunile lor asupra unor aspecte ce ne vizează pe toți.
Candidații vor dezbate chestiuni privind aspectele interne, economice,
de politică externă și securitate națională.
Întrebările vor fi puse
de mai mulți jurnaliști celebri care se află aici cu mine.
Da, alo?
Alo?
Ai încurcat-o. Ești mort.
Alo?
12 ore de muncă și tot nu pot dormi.
Zilele tot vin...
...și nu se mai termină.
Trupul meu întotdeauna luptă cu mine.
Nu poate dormi și nu poate mânca.
Durerile de cap devin din ce în ce mai pronunțate.
Mulțumesc.
Bună. Mark.
- Bună. - Ce faci?
Îmi pare bine să te văd, Mark.
- Totul e OK pe aici? - Da, desigur, e OK.
Acesta e Makana. Makana, acesta e Mark. Mark este un vechi...
- Sunt fiul ei. - Da, tu.
Hei, nu-l asculta.
Nu i-am fost niciodată ca mamă. Suntem ca niște buni prieteni, nu-i așa?
De unde suntem noi, a fi mamă și prieten înseamnă unul și același lucru.
Makana mă duce la surfing.
Pa.
Mama mea era o visătoare, capricioasă,
chiar din "Menajeria de sticlă".
Îi era frică să îmbătrânească și să se spună
de ea că s-a sinucis când a împlinit 50 de ani.
S-a îndrăgostit de Charles Boyer,
dar era departe de a fi tatăl meu.
Nu cred că mi-am îmbrățișat vreodată tatăl.
Nu mi-a spus niciodată că mă iubește sau că își cere scuze.
Mama mi-a spus că el nu putea niciodată să arate lucrurile acestea,
nu putea să arate deloc iubire.
Odată, el mi-a trântit capul într-o farfurie plină cu spaghetti.
Uneori, îmi imaginam cum luam o armă și îi zburam creierii.
Ea mi-a spus că s-a căsătorit cu el, doar ca să mă aibă pe mine.
Copiii normali nu cresc ca să-i împuște pe foștii membri ai formației Beatles.
Toată viața mea am simțit să mă duc undeva.
Nu cred că ar trebui să-ți consacri viața doar unei stări de egoism morbid.
Cred că ar trebui să devii o persoană ca ceilalți oameni.
Am început să urăsc oamenii.
Cel mai mic refuz sau respingere mă făcea să turbez.
Bang, bang. Ești mort.
Bang, bang.
Ești mort.
Am început să mă retrag din lume.
Pierdeam totul la care țineam.
"Te căsătorești cu mine?" "Da".
Știi, lucrurile erau minunate.
Nu știu dacă pot să mai suport.
Dacă pot să mai suport totul.
Totul. Da?
Tu, mama, slujba mea.
Nu pot să mă prăbușesc. În mintea mea, nu pot să mă prăbușesc.
Acum mă simt o victimă. Mă simt de parcă n-aș mai avea control asupra lumii mele.
Asupra lumii noastre, lumea pe care eu vreau să ți-o ofer.
Vreau ca să mă înțelegi. Înțelegi?
- Da. - Înțelege-mă. Te rog!
- Știm că ești tu. - Da?
- Dacă vei insista să... - Ei, haide.
Dacă vei insista să ne hărțuiești, vei avea parte de un ordin de restricție.
Și asta ce crezi că e? Îi pui pe oameni să cumpere asta,
apoi îți bați joc de economiile lor și apoi îi forțezi să-și ia o a doua ipotecă.
Acesta e ultimul avertisment.
Dumnezeu interzice ca cineva să-și distrugă semenii.
- Corect. - Să distrugă mintea celuilalt.
Să distrugă sau să înrobească un alt suflet.
Dacă insiști, vom chema poliția și apoi autoritățile medicale.
Sunt sigur că nu vrei să te întorci în spital.
Spitalul de Nebuni.
21 iunie 1977.
Un scriitor SF nu este Dumnezeu.
Nu ești un sfânt.
Viața mea era ori fericire, ori disperare.
Nu mă prețuiam deloc.
Simțeam că eram un nimic,
un nimeni.
Biblioteca publică din Honolulu
M-am refugiat în locuri publice.
Iubeam biblioteca.
Iubeam mirosul cărților.
Toate învățăturile...
...erau esența lucrurilor bine puse la punct.
Dna Blakeslee m-a învățat valoarea cărților...
Thurber, Ogden Nash.
O dată pe lună, ne aducea și ne învăța cum să folosim biblioteca.
M-am oferit voluntar ca asistent.
Lucrurile care îți plac de când erai mic, rămân cu tine toată viața.
Căutam un fel de ghidare, misiune...
...și, pentru păcatele mele, am găsit una.
N-am mai citit-o de când aveam 16 ani.
Și acum era în mâinile mele.
Era un fel de energie care îmi trecea prin tot corpul,
și-mi lumina toți neuronii din creier.
Era ceva pe care puteam să-l identific,
o cale de viață adevărată.
Și cu cât o citeam, cu atât mă vedeam mai mult în paginile sale.
Deveneam de fapt erou său,
Holden Caulfield.
Am început să citesc "De veghe în lanul de secară",
și n-am lăsat cartea jos până când n-am ajuns la finalul ei.
Și apoi am mai citit-o din nou.
O puneam între mâini, o țineam în fața mea și inspiram adânc.
Și o citeam din nou, "îmbătându-mă" cu aroma mirosului ușor de dezinfectant,
ținând-o în față, atingându-mi nările și pielea.
Mă "îmbătam" cu aroma mirosului ușor de dezinfectant,
atingându-mi nările și pielea. O cale de a trăi viața în mod corect,
o cale adevărată a vieții, o cale cu care mă identificam.
Mi-aduc aminte că mintea mi-e răvășită.
E sfâșiată și distrusă. În mintea mea simt o tornadă care se învârte.
Ca niște bucăți care se sfărâmă de pereți.
Un moloz. Lucruri distruse, lucruri încețoșate,
lucruri pe care nu le pot vedea.
- Ei bine? - Nu prea văd mare lucru.
E una dintre cele mai minunate analize despre adolescență ce-au fost scrise vreodată.
Mie mi se pare a fi o porcărie.
Desigur că e o porcărie. Dar el își dă seama de asta.
El încearcă să exprime ceea ce simte.
E o ființă umană, în toate păcatele sale.
Nu-mi place cum el vorbește.
Nici mie nu-mi placi cum vorbești tu, dar eu ascult.
Presupun că el e foarte inteligent... felul în care scrie.
Gloria, și-am dat cartea pentru că m-am gândit că te-ai identificat cu el.
Cu mine. Eu sunt Holden Caulfield.
El nu se adaptează în niciun loc, la fel ca și mine.
- Nici măcar cărți nu citești? - Ba citesc cărți.
Nu, nu reviste și broșuri de călătorie, și cărți despre Japonia, ci cărți adevărate,
cărți adevărate cu emoții și oameni reali.
Ba da, citesc de fapt. Și cine spune că Japonia nu are oameni adevărați?
Ei bine, Japonia... Știi la ce mă refer.
E...Trebuie să înțelegi pe cel ce stă de veghe. Trebuie să-l înțelegi pe Holden.
Dacă nu-l înțelegi pe Holden... cum ai putea să mă înțelegi pe mine?
Cărți adevărate. Vorbesc despre artă și literatură...
- ...lucruri pe care oamenii le citesc. - Nu fi atât de arogant.
Nici măcar nu-ți pare rău pentru el?
M-am identificat cu un băiat de 16 ani din New York, într-o carte,
și iată-mă aici, bărbat de 25 de ani, în Hawaii și căsătorit.
- Bună. - Bună.
Eu sunt Holden Caulfield. El nu se adaptează în niciun loc, la fel ca mine.
- Bună, ia și respiră adânc. - Știu, uneori scot din sărite oamenii.
OK. Nu-i nimic. Totul e în regulă.
Era o frază.
"Aici mă regăseam."
"Aici se află durerea mea. "
"Tot îmi imaginez copilașii jucându-se în lanul mare de secară."
"Mii de copilași,
și nimeni în jur, adică fără oameni maturi, cu excepția mea. "
"Și stau în marginea falezei abrupte... "
"Și tot ce trebuia să fac... era să-i prind,
dacă se îndreptau spre faleză, adică nu se uitau pe unde merg."
Trebuia să ies de undeva și să-i prind. "
"Doar asta fac toată ziua."
"Să stau acolo și să fiu de veghe în lanul de secară."
"Știu că pare nebunesc, dar e singurul lucru care îmi place să-l fac."
"Știu că pare nebunesc."
Capitolul 22.
Pagina 173.
Apoi am găsit o altă carte.
La fel ca Holden Caulfield care mi-a intrat în sânge,
și John Lennon mi-a intrat acum în minte.
Era John Lennon pe copertă.
Se afla pe "Liberty Island", acolo unde se afla Statuia Libertății.
Se afla la baza statuii, purtând ochelari și șapcă,
și având o eșarfă în jurul gâtului,
atunci când se fotografia.
M-am uitat la pozele lui John Lennon
făcute pe acoperișul clădirii Dakota din New York.
Fotografiile sale de pe acoperiș mi-au intrat în minte,
și și-au urmat cursul vieții.
Și, după ce m-am uitat la aceste fotografii,
am devenit furios pe el.
Ceva în interiorul meu s-a rupt.
Marele John Lennon,
care ne-a spus să nu deținem averi, și care era milionar în dolari,
și plin de yacht-uri, ferme și proprietăți,
bătându-și joc de oamenii ca mine care îi credeau minciunile,
și care îi cumpărau discurile.
Mirosea a falsitate.
Confirmare.
De îndată ce i-am văzut poza aceea,
știam că am să-l ucid.
Era de parcă mi s-a încredințat ceva.
O soluție.
Pentru prima dată în atâția ani de zile, gândurile mele s-au adunat.
E ceea ce Holden și-a imaginat în cartea sa,
ucigându-l pe grasul din hotel,
proxenetul, prefăcutul.
- Gata pentru dimineață, dle? - Gata.
- A fost o noapte grea? - Ca de obicei.
Da?
Da.
Să aveți o dimineață plăcută.
- La fel și ție. - La revedere.
John Lennon
Mi-am găsit identitatea, dar mi-am pierdut viața.
Mark!
Mark! Mark!
Am stat toată noaptea și am ascultat cântecele lui Beatles,
dându-le mai repede sau mai încet,
cântându-le pe propriile cuvinte.
M-am dezbrăcat în pielea goală, scrâșnind din dinți,
incantând diavolul și alte lucruri nebunești din mintea mea.
Trimiteam telegrame Satanei.
"Oferă-mi șansa de a-l ucide pe John Lennon."
Am 25 de ani și am luat o decizie.
Decizia mea e să călătoresc.
O să-ți abandonezi soția și mama,
și ai să pleci mii de km depărtare și ai de gând să începi cu New York?
- Întotdeauna e vorba de tine. - Nu e vorba de mine, ci de tine.
Tu ești cel care te-ai căsătorit cu o fată neajutorată,
și acum vrei să pleci și s-o lași. S-o lași în grija mea.
Gloria nu-i sub grija ta și nici nu-i neajutorată. La fel și tu.
Așa că tu ai grijă de tine, că o să aibă și Gloria de ea însăși,
iar eu am să mă întorc cât ai zice pește.
- Nu te cred. - Ei bine, nu trebuie să mă crezi.
Știu că mă minți. Dacă e vreun motiv adevărat
de ce simți nevoia să te întorci în New York,
vreau să-mi spui chiar acum.
Decizia mea e că vreau să călătoresc.
- Eu nu înțeleg... - Nu trebuie să înțelegi!
OK? Eu fac ceea ce vreau.
Tu nu trebuie să înțelegi tot ceea ce fac eu.
"Falsitatea trebuie să moară" spune "De veghe în lanul cu secară".
- Pot să te ajut? - Am nevoie de ceva ca să mă apăr acasă.
- OK. Ai vreo preferință? - Ce mi-ai sugera?
Ei bine, dacă ai lua o armă de calibru 22, și un hoț ar intra la tine în casă, ar râde.
O armă ușor de manevrat, rapidă, dar nu faci mare brânză cu ea.
Dar, dacă iei o armă de calibru 38,
nimeni n-o să râdă față de tine.
O armă super, solidă, din inox albastru.
O armă folosită de Poliție.
Va opri pe oricine mișcă. E manevrabilă, flexibilă,
ușoară, de încredere.
Unele arme sunt ca niște jucării, dar cu un Smith & Wesson
poți lovi pe cineva în cap și răspunde foarte bine.
Calitate jos pălăria.
Te interesează o armă automată?
Cât costă?
Cu tot ce-i trebuie...
...169 de dolari.
Bine, o iau.
Bună. Doresc un bilet către New York.
Doar dus.
Atât timp cât veți completa un formular separat pentru armă și altul pentru muniție.
- Și de unde iau formularul? - De la punctul de control.
Dar arma trebuie să fie în bagaj. Iar bagajul nu va sta la bord.
- Și asta e tot? - Asta e tot.
- Mulțumesc foarte mult. - Să aveți un zbor plăcut.
Există un miros în New York.
E un miros înfricoșător și unul rece, și eu sunt speriat,
speriat de faptul că cineva mi-ar putea afla secretul.
Vrei sta în oraș mult?
Ai fost vreodată în oraș?
De unde ești, amice?
Așa trafic nu există pe strada principală din orașul în care locuiești, nu?
Te-ai oprit vreodată în Central Park?
E minunat în momentul acesta al anului.
Multă zăpadă.
Du-mă acolo unde e mai ciudat.
Te afli în locul cel mai ciudat.
New York-ul e plin de lucruri ciudate. Te afli în Times Square.
Te afli în locul ciudat cel mai mare.
L-ai văzut vreodată pe John Lennon?
Da, e prin preajmă.
L-am văzut în oraș.
Locuiește mai sus.
De fapt locuiește pe strada 72.
O, da. La clădirea Dakota, nu?
Chiar acolo...știai asta, nu-i așa?
E chiar în apropierea străzii 72. Vom trece într-un minut pe acolo.
E cam fals, nu-i așa?
Asta depinde.
Depinde de ce?
Depinde de muzica sau personalitatea sa.
Poate puțin din amândouă.
Cred că ai putea spune asta.
Nu-ți place muzica?
Mi-a plăcut odată.
Și ce s-a întâmplat?
Am descoperit altceva.
Da...asta se mai întâmplă.
- Cât spuneai că face? - 15 dolari.
- Ține 20. - Sărbători fericite.
M-am cazat la Waldorf Astoria.
La fel ca și Holden.
Eram asemenea unui boxer, aflat în runda a 27-a,
plin de sânge și bătut.
E ceea ce Holden și-a închipuit în carte,
ucigându-l pe grasul din hotel,
proxenetul, prefăcutul.
Dacă v-ați afla în apropierea unui televizor,
ați ști deja că John Lennon din formația Beatles e deja mort.
Ceva se va întâmpla în curând.
O să auzi despre mine.
Ești celebru sau ceva de genul ăsta?
O, nu, nu sunt celebru.
Vroiam doar să fii conștient de faptul că ceva se va întâmpla.
Aici, întoarce la stânga, la 72.
- John Lennon trăiește acolo. - O, da?
Poți trage la dreapta acolo lângă...
- OK. - Lângă acel camion ar fi minunat.
OK, să vedem...
7 dolari și 80 de cenți.
Bine, dle. Ce zici de ciubuc?
E minunat. Să ai parte de o vreme minunată în New York.
- La fel. A fost o plăcere să te cunosc. - Și pentru mine a fost o plăcere.
Bine.
Ce tip ciudat.
- Aceasta e clădirea Dakota? - Da.
- Unde locuiește John Lennon? - Da, dle.
Uau. Nu-mi vine a crede că mă aflu aici în fața locului unde locuiește John Lennon.
Etajul 6, nu-i așa? Vechiul apartament a lui Robert Ryant. Se poate vedea?
Nu de-aici. De-aici nu se poate.
Rosemary's Baby a fost împușcată aici, nu-i așa?
Nu știu, așa se spune.
Deci...John se află în oraș?
Nu știu, omule. Nu cred, nu l-am văzut.
Cred că acum călătorește.
Eu sunt din Hawaii.
Serios? Ai căpătat un accent puternic acolo în Hawaii.
Am cercetat toată clădirea,
plimbându-mă în jurul ei de două ori,
așa cum ar face un asasin.
Când ne-am mutat prima dată aici, am locuit în Greenwich Village,
care este "zona artistică" a orașului, pentru cei care nu știu,
aici locuiesc studenții și câțiva poeți bătrâni.
Ea mi-a spus: "Da, poți să te plimbi pe stradă,
și mi-au trebuit doi ani ca să mă obișnuiesc.
A împușca un om nu e un lucru ușor.
Îți trebuie multă forță interioară.
Pot să ies acum prin ușa aceasta și să mă duc la restaurant.
Știi cât de plăcut e?
Sau să mă duc la filme. Adică oamenii te opresc pentru un autograf sau să te salute.
dar nu te deranjează.
Nu uitați ce-au spus Beatleșii. Luați-vă discurile și mărunțișurile
către unul din cele 14 puncte ale noastre din Birmingham, Alabama,
și distrugeți-le în această săptămână.
Mi-am găsit identitatea, dar mi-am pierdut viața.
"Falsitatea trebuie să moară" spune "De veghe în lanul de secară".
Robert De Niro în filmul "Raging Bull".
Să-l auzim pe marele Jake La Motta, doamnelor și domnilor.
A fost un luptător.
De ce trebuie să se complice atât de mult?
Un câștigător. Un ratat.
Am făcut multe lucruri rele, Joey.
OAMENI OBIȘNUIȚI
În acest oraș obișnuit,
în această casă liniștită,
trei oameni normali
sunt pe punctul de a trăi o poveste extraordinară.
Îmi imaginam că te descurcai pentru toate lucrurile. Că știai de toate.
Știu că nu era corect, dar tu ne-ai făcut să simțim că totul va fi bine.
Te-am admirat.
Ei bine, nu admira prea mult oamenii.
Te vor dezamăgi uneori.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Am trăit o stare în cinematograful acela.
Într-un fel, pentru scurt timp, furia mea împotriva lui John Lennon, a fost înfrântă.
Vulcanul a fost potolit.
Mi-am dat seama că aveam acasă o soție care mă iubea.
Gloria, bună. Eu sunt.
Vin acasă.
Am câștigat o mare victorie.
Dragostea ta m-a salvat.
Vroiam să-l ucid, dar dragostea ta m-a salvat.
Știi despre ce vorbesc.
Gloria, ascultă. Ascultă-mă.
Vroiam să-l ucid pe...
...John Lennon,
dar căile noastre nu s-au intersectat.
Nu mă crezi.
L-am cunoscut chiar și pe paznicul clădirii unde locuiește Lennon.
Aș fi putut s-o fac. Dragostea ta m-a salvat, Gloria.
Vreau doar să mă întorc acasă la tine. Nimeni altcineva nu mai contează.
Am făcut o greșeală atât de mare venind aici.
Dar aș fi putut s-o fac.
Chiar aș fi putut s-o fac.
Mi-am mințit soția.
I-am spus că voi arunca arma în ocean, dar n-am făcut-o.
I-am spus că totul s-a terminat,
dar nu se terminase.
16 zile mai târziu m-am reîntors.
I-am spus soției că mă duc să-mi caut o nouă carieră.
Str. Yuca nr.63
Au mai rămas 3 zile
Darurile cerești reprezintă ceea ce oferă Dumnezeu.
Și oamenii săraci au spiritul lui Dumnezeu în ei.
Nu, asta spun.
Asta a spus Anticristul.
Sâmbătă, 6 decembrie 1980
Au mai rămas 2 zile
Bună. Fetelor, așteptați pe cineva?
De fapt, te așteptăm pe tine.
Nu merită.
Scuze, doar tachinam.
Eu sunt Jude. Ea e Jeryl.
Știu. Am auzit că John Lennon locuiește aici. Speram să-i pot obține autograful.
- E prin jur? L-ați văzut? - Nu, dar se află undeva în oraș.
Bine.
Eu sunt din Hawaii.
Ai venit tocmai din Hawaii ca să-l vezi pe John?
- Sunt un mare fan. - Se vede.
De asemenea, mă aflu și în afaceri. Am venit s-arunc o privire.
Ei bine, Jeryl și cu mine suntem cunoștințele sale.
Da, atât de apropiate, încât John și cu Yoko ne spun numele.
Uneori, se opresc pe stradă ca să vorbească cu noi.
Uau, vreau doar un autograf.
Ar fi trebuit să aduc o carte.
De ce nu aduci "Double Fantasy"?
Chiar dacă nu obții un autograf, e un album minunat.
Da, poate că am să fac asta.
OK, acum ne ducem să mâncăm ceva. Ne-a părut bine de cunoștință.
Voi sta aici până cel puțin la miezul nopții.
Atunci ne vedem mai târziu.
Poate că am putea lua masa seara asta. Fac eu cinste.
Vă place mâncarea japoneză?
"Era atât de amabil. Nu-mi venea să cred că el era."
Cu cât aflam mai multe, cu atât deveneam mai furios.
Tipul deținea 5 apartamente de lux în clădirea Dakota,
4 ferme în Virginia, Vermont și New York,
250 de capete de vite, rasa Holstein,
fiecare valorând cel puțin 100.000 de dolari,
o casă uriașă de vacanță în Florida,
un yacht lung de 20 de metri.
Toate acestea aparțineau unui om care ne spune să nu avem posesiuni.
Când am auzit poponarii de lângă camera mea, am simțit ură în mine.
Mă dezgustau.
Travis avea dreptate. Într-o zi o să vină o ploaie
și o să spele gunoiul de pe străzi.
Oprește-te! Poliția!
George C. Scott,
Johnny Carson,
Jackie Onassis.
Pe străzi, lângă toți golanii și poponarii,
trântori și târfe,
știam că Holden avea dreptate.
Totul era foarte clar.
Iată un om mărunt, care nu deținea nimic,
și care vrea să înfrunte un mare om fals.
Vroiam să mă duc să-i omor pe toți,
și-aproape c-am făcut-o.
Dar ce glorie ai avea dacă ai ucide necunoscuți?
În carte, Holden s-a cazat într-o cameră mizerabilă dintr-un hotel ieftin.
Camera mea de 16 dolari, plină de poponari,
a devenit acum camera nr. 2374 de la Sheraton Hotel.
Din iad în paradis într-un taxi.
Aș fi putut să-i ucid pe homalăii ăia.
Da, aș putea să folosesc rapid un 50. Ai pe cineva pentru mine?
Aș putea să-mi petrec toată seara cu tine,
dacă ți-ar place asta.
Ai fost înainte cu vreo femeie, pe care s-o plătești?
Îți place?
Simt că te va transforma în cineva foarte special.
Ce mă dezinhibă e faptul că am imaginație și-mi place asta.
Îmi face plăcere.
Te superi dacă-mi dau jos flaneaua?
Eu cred că în propria casă, trebuie să fii liber
de haine sau de inhibiții.
Inhibițiile sunt bune pentru că pot fi depășite.
Bună. Aș dori pe cineva pentru seara aceasta.
Da, cineva străin.
Aveți femei străine?
Cineva exotic. Aș vrea pe cineva din altă țară.
Bine.
Dar trebuie să fie tăcută.
Dacă nu va vorbi, o voi plăti foarte bine.
OK?
Mă aflu la Hotelul Sheraton, camera 2730.
Caulfield.
Holden Caulfield.
"Mă plimbam prin cameră, așteptând să apară târfa."
"Speram să arate foarte bine. Totuși, nu-mi păsa prea mult."
"Vroiam doar să isprăvesc. "
"Începeam să mă simt destul de sexy, dar oricum eram puțin nervos. "
"În sfârșit, cineva a bătut la ușă."
Hi. I'm Pia.
Mulțumesc c-ai venit.
Poți să te relaxezi. Nu sunt vreun pervers.
Nu sunt vreun ciudat.
De fapt, nici nu mă interesează deloc sexul.
Vreau doar să fiu în compania unei femei în seara aceasta.
Mă așteptăm ca mâine să fie o zi foarte dificilă pentru mine.
- Vrei să bei ceva? - Nu beau.
În seara asta ești liberă. Poți să faci ce vrei.
Dă-ți jos hainele.
Deschide radioul.
Cred că cineva m-a văzut venind în cameră. Nu vreau...
- Nu vreau s-ajung la închisoare. - Desigur.
Vrei un masaj?
Desigur, de ce nu?
Un bărbat adevărat nu trebuie să profite de o femeie.
Un bărbat adevărat nu trebuie să folosească o femeie.
El poate oferi.
Mulțumesc.
M-am trezit știind că aceasta era ziua,
și atunci când am părăsit camera,
știam că era ultima oară când o vedeam.
Au mai rămas 12 ore și 49 de minute
Nu l-am văzut pe John Lennon până atunci.
Știam că se află în Dakota,
și știam că aceasta era...
Aceasta era ziua.
Eu sunt Holden Caulfield.
Bună, eu sunt Holden Caulfield.
Eu sunt Holden Caulfield.
Am lăsat pe un bufet tot ceea ce era important pentru viața mea,
ca să se spună: "Uite, acesta sunt eu".
"Acesta e trecutul meu și am să mă duc în alt loc."
Am experimentat cum va fi, atunci când poliția va intra în camera aceasta.
Era ca și cum ai trece prin ușă și știam că treceam prin ușă.
Ușa poetului. Ușa lui William Blake.
Ușa lui Jim Morrison.
Era ca și cum treceam printr-o ușă uriașă,
și chiar treceam.
Îmi lăsam în urmă trecutul.
Sufletul meu respira între paginile lui "De veghe în lanul de secară".
"Evanghelia după... John Lennon"
14:49. Au mai rămas 8 ore
Oferă-mi puterea.
Te rog, oferă-mi puterea s-o fac.
Trebuie s-o fac.
Te rog, dă-mi puterea.
Ipocriții trebuie să știe.
- Bună, omule. Ce faci? - Dar tu ce faci?
- Bine. Te încălzești aici? - Încerc.
- Ai văzut pe cineva azi? - Nu, n-am văzut.
- Nu? A fost liniște? - Da, nimeni n-a ieșit.
- Jose. Bună, omule. - Bună, ce faci?
- Ce faci? Bună, eu sunt Mark. - Eu Paul.
- Ce faci? - Bine, dar tu?
- L-ați văzut pe Lennon? - Nu.
- Nu, tocmai discutam despre asta. - El n-a ieșit.
- Ești fotograf. - O, da.
- Ai făcut fotografii cu el? - Da, tot timpul.
- E minunat. - Da, e tare.
Ești nou în oraș?
Da, mă aflu în vacanță. Eu...
Sunt din Hawaii. Honolulu.
- Serios? - Da.
Nu mi-am dat seama că oamenii din Honolulu au un accent sudic.
- Unde stai în New York? - De ce? De ce vrei să știi asta.
Nu pleca. De ce vrei să știi?
Ușurel, omule, vroiam doar să fac conversație.
Tu ai început primul.
Bine?
Scuze.
A fost ciudat.
Da, ăsta-i New York.
Ei bine...
Se pare că suntem fani înrăiți a lui Beatles.
Uite ce, îmi pare rău c-am fost puțin cam dur.
Stau aici de-aproape trei zile.
Tu începi conversația, de parcă aș fi fost vărul tău, și tot tu devii apoi ostil.
Sunt plictisit și sunt departe de casă,
și încerc să vorbesc cu oameni pentru a avea companie.
Sunt obosit, și cred că din cauza asta lucrurile mi-au scăpat din mână.
Îmi pare rău, OK?
Bine.
Hei, fii liniștit. Nimeni n-o să-ți fure albumul.
- Ai mute poze cu John? - Da, tot timpul.
Iată-l că vine.
Mulțumesc, John.
- Altceva? - Mulțumesc.
- Cu plăcere. - Mulțumesc, John.
Ai avut noroc. E foarte special.
Celebritățile nu scriu de obicei data. Îți va rămâne în colecție.
Să vezi ce va fi când va ajunge în Hawaii.
- Mi-ai făcut vreo poză? - Cred că da.
Aș da orice pentru poza aceea. Orice.
Căciula era pe mine sau era dată jos?
Nu vreau să stau alături de John Lennon cu această căciulă stupidă. Era dată sau nu?
- Cred că nu era dată. - Rahat!
Poți să-mi oferi poza aceea în noaptea aceasta?
- Îți ofer 50 de dolari. - Locuiesc în New Jersey.
Bine, ne întâlnim mâine și îți ofer 50 de dolari. Bine?
OK.
Iisuse!
Să vezi când vor vedea poza aceasta în Hawaii.
Eu, stând alături de John Lennon.
- Traducere realizată de Lovendal.net, exclusiv pentru site-ul www.subs.ro -
20:30
Gata, am plecat. Mult noroc.
Au mai rămas 2 ore și 40 de minute
Locuiesc la hotelul Sheraton.
Așa cum am mai spus, nu poți fi atent prea mult, în special într-un oraș ca acesta.
Nici nu știi cu cine poți vorbi.
Nu sunt din Hawaii. Sunt din Georgia.
Am crescut lângă Atlanta, în Decatur, statul Georgia.
Am călătorit în toată lumea, dar cel mai mult îmi place Hawaii.
Cred că nici n-aș mai fi trăit, dacă nu m-aș fi mutat acolo.
Nici n-o să-ți vină să crezi pentru ce m-am dus acolo. Am trăit o viață ironică.
- Am să mă întorc diseară. - Ai putea să aștepți.
Ei se vor întoarce înainte de miezul nopții.
Uite ce, ai obținut autograful de la John. Ajunge pe astăzi, du-te și te odihnește.
Nu, vreau și autograful lui Yoko.
Știi ce? N-aș putea eu să-l fotografiez pe John atunci când se întoarce?
Știu totul despre aparatele foto. Le-am mai folosit și înainte.
Îl văd pe John tot timpul. Pot și singur să-mi fac pozele. Mă duc acasă.
Deci, n-o să-l mai vezi din nou?
Dle Lennon?
John!
- Du-te, du-te, pleacă de aici. - Dar unde să mă duc?
Nu știu.
Era ca un film.
Era de parcă mă aflam într-un film.
Aveam un pistol, aveam gloanțe în el.
Mi-am închipuit că el va cădea în fața mea, și așa a fost.
Mi-am închipuit că o să cadă la fel ca în filme.
O să cadă mort.
Pe loc! Poliția! Mâinile sus!
Haide! Acum!
Nu mișca!
L-a împușcat pe John Lennon!
Haide.
Ține-l.
Haide, John. Ține-l de-acolo.
Da, da, da. OK.
Hai. Ține-l!
Haide.
Ține-l!
Hai, hai.
Te rog, nu mă răni.
Am omorât un om, dar nu numai că eu m-am dus,
ci am luat cu mine și mulți alții.
O întreagă epocă s-a terminat. Era ultimul cui în sicriul anilor '60.
A fost adus la terapie intensivă înainte de ora 11.
Era deja mort atunci când a fost adus.
Dacă ați stat în apropierea unei canal de televiziune sau radio în ultimele ore,
ați fi aflat deja că John Lennon din formația "Beatles" e mort.
Nu poate fi mort. John Lennon nu poate fi mort.
"Pur și simplu l-am împușcat pe John Lennon".
Suspectul în acest moment este...
Mai întâi, identitatea sa, Mark David Chapman, în vârstă de 25 de ani.
Vine din Hawaii. Poliția spune că s-a aflat în New York cam de-o săptămână,
și a început să dea târcoale apartamentului în timpul weekend-ului, întrebând de Lennon.
Se pare că primul contact l-a avut în seara aceasta, în jurul orei 5,
cerându-i lui Lennon un autograf.
Lennon i l-a oferit pe coperta unui album.
Lennon se întorsese de la o ședință de înregistrare,
și ni s-a spus că Chapman a rămas la hotel până când dl Lennon s-a întors,
cam în jurul orei 11 din această seară.
Poliția ne-a relatat că s-a întâmplat în felul următorul:
Ei ne-au spus că Chapman se afla în spate, a strigat numele lui Lennon,
și a descărcat gloanțele dintr-un revolver de calibrul 38.
Au fost trase cel puțin cinci focuri de armă.
Sunt foarte puține lucruri cunoscute despre acest Chapman în vârstă de 25 de ani.
A fost dus la secția 20 de Poliție, amprentat.
I se caută cazierul judiciar. Și de asemenea, motivul, dar pe care încă nu l-au aflat.
A fost acuzat oficial de crimă, dar motivul acestui act rămâne necunoscut.
Ia un loc.
Calmează-te, bine?
Am să-ți scot cătușele. Fă-te comod.
- Numele și prenumele. - Mark David Chapman.
- Vârsta. - 25 de ani.
- Adresa. - Strada Kukui nr.55, Honolulu, Hawaii.
Fă-mi o favoare și ridică-te. Vreau să-ți verific buzunarele.
Ce-avem aici?
Ia un loc, bine?
Mi-aduc aminte de multă durere și confuzie atunci când am dat declarația.
Mă aflam într-o lume ireală.
Mă aflam într-o stare groaznică de panică,
și aș fi vrut ca lucrurile să revină așa cum erau ele înainte de a apăsa pe trăgaci.
Simțeam cum furia mi se răspândește în minte în momentul în care scriam declarația,
și vorbind despre "De veghe în lanul de secară",
de parcă aș fi fost atras de un val uriaș din care nu puteam scăpa,
sau să ies la aer.
N-am vrut să ucid pe nimeni.
și chiar nu știu de ce am făcut-o.
L-am rugat pe Dumnezeu să mă ajute,
dar noi suntem singurii responsabili pentru propriile acțiuni.
Am venit în New York în urmă cu cinci săptămâni.
Am stat la YMCA, pe strada nr.62.
Au început să se adune oameni care să jelească moartea lui Lennon.
Și s-au adunat cel puțin o mie de oameni
care au venit să-i cinstească memoria.
La început a fost o ceremonie solemnă. Mulți țineau lumânări...
La un moment dat, erau o mie de fani.
Soția lui Lennon, Yoko Ono, a trimis un mesaj,
rugându-i pe oameni să plece, și mulți din ei au făcut-o,
dar au început să se reîntoarcă, cântând melodii
care aparțin atât lui John Lennon,
cât și Beatleșilor.
Acești oameni au simțământul unei pierderi imense.
Pierderea imensă pentru lumea muzicală reprezintă motivul.
Haide, să mergem. Mișcă-te.
Dă-mi o vestă.
Ține-l.
- Pune vesta pe el. - Scoate-ți ochelarii.
Ridică mâinile.
Nu vreau ca Jack Ruby să te ucidă în secția mea de poliție, ai înțeles?
Haide.
Ascultați. Îl avem aici pe omul care l-a ucis pe John Lennon.
Nu vreau să se repete "incidentul Oswald", ați înțeles?
- Dă-mi o haină. - Dați-i o haină.
Fără prostii, m-ați înțeles?
Sunteți gata? Haide.
Deschide ușa.
Mișcați-vă. Haideți, să mergem.
Iisuse Hristoase! Luați-i dracului de-aici! Luați-i.
Înapoi. Să mergem.
Îmi aduc aminte din întunecimea hainei mele,
o zarvă imensă ce o simțeam atunci când pășeam din ușă în ușă.
Haideți! Jos. La baie.
M-am uitat jos, iar podeaua era luminată de o lumină albă.
De parcă aș fi mers pe o rază gigantică de lumină care se afla sub mine.
Du-te dracului înapoi!
- Haide, să mergem. - Iisuse Hristoase!
Cullen, du-te la ușă.
Calmează-te.
Deci...
...de ce-ai făcut-o?
Îmi plăcea de John Lennon.
La fel și mie.
Șefule, s-a liniștit. Să mergem.
Cullen, să mergem.
"Ei îl iubeau. Da, da, da!"
Eram doar un nimeni, până în momentul în care am ucis pe cineva.
"Lennon ucis"
În afara secției se aflau mulți fani de-ai lui Lennon.
Măsurile de securitate au fost stricte,
din moment ce există multe amenințări la adresa vieții lui Chapman.
Eram un nimic. Și deodată, am devenit vedetă.
Era evenimentul momentului în oraș în perioada aceea.
Cine sunteți? Plecați de-aici. Plecați!
Plecați acum! Băgați-l în mașină.
Băgați-l naibii în mașină. Să mergem.
Haide.
Să mergem! Să mergem!
Chapman, tânărul de 25 de ani din Hawaii,
a fost descris ca având un zâmbet pe față.
Poliția, care l-a numit drept "nebun", l-a acuzat de crimă.
Soția lui, Yoko Ono, a făcut o declarație în fața unei mulțimi de 500 de oameni,
care s-au adunat repede la locul incidentului.
Ea a spus: "John a iubit și s-a rugat pentru omenire. Vă rog faceți la fel pentru el".
John Lennon și Paul McCartney au scris mai multe melodii,
decât oricare alt compozitor din istoria modernă.
Și ei sunt considerați a fi spiritul marilor schimbări
din anii 60 și 70.
Hei, stai jos acolo!
Nu-mi pasă decât să te scot aici, înainte ca să te ucidă cineva.
- M-ai înțeles? - Da, dle.
Chapman a fost acuzat de crimă de gradul 2,
cea mai mare acuzare din statul New York pentru uciderea unui civil.
El a fost dus la spitalul Bellevue pentru o evaluare psihiatrică.
Oriunde se duce, Chapman poartă o vestă anti-glonț.
Amenințarea de a fi atacat e luată în serios de poliție.
Poliției îi este frică de fani pentru a nu bulversa spitalul.
Mi-aduc aminte de gândaci și de mizerie,
și mi-aduc aminte de miros. Mi-aduc aminte de muzica disco,
și mi-aduc aminte de ceva teribil, asemenea unui film de Fellini.
Criticul muzical Robert Palmer care l-a intervievat recent pe John Lennon.
John Coleman ne va aduce știrile despre vreme în această dimineață,
dar acum, la aproape ora 7:31,
Steve Bell ne prezintă știrile.
Mulțumesc. Bună dimineața tuturor.
Poliția din new York l-a arestat și l-a acuzat pe suspectul
care l-a omorât pe John Lennon noaptea trecută.
El este un tânăr de 25 de ani, David Chapman din Hawaii,
despre care poliția spune că se afla în New York de o săptămână, urmărindu-l pe Lennon.
Poliția l-a descris pe Chapman drept "nebun".
El l-a împușcat pe Lennon de cinci ori,
în timp ce acesta se întorcea în apartamentul său,
apoi a aruncat arma și a așteptat venirea poliției.
Autoritățile spun că nu știu motivul acestei crime.
Informat de moartea fostului său coleg de trupă, Paul McCartney a spus:
"Nu-mi vine să cred. John a fost un tip formidabil. Toată lumea o să-i ducă dorul."
Așa cum a spus June Massell, mulți admiratori a lui Lennon
au auzit de moartea sa în programele muzicale radiofonice.
John Lennon ca rămâne în memorie ca un talentat muzician.
Beatleșii au fost formația nr.1 în lume,
în momentul lansării primului lor album, în 1964,
până în momentul despărțirii lor, în 1970.
Împreună cu Lennon, în momentul împușcării sale, se afla Yoko Ono,
despre care Lennon a spus odată ca ea l-a ajutat să-și găsească identitatea.
Când doctorii au spus că Lennon e mort, ea a țipat: "Spuneți-mi că nu-i adevărat".
June Massell, ABC News, Chicago.
Nu-mi păsa ce gândeau doctorii despre mine.
Eram peste puterea lor de înțelegere.
Aveam un scop pur și sfânt,
și ei nu puteau face nimic ca să mă afecteze.
Mă gândeam că toți sunt niște ipocriți.
Am devenit un mântuitor,
un profet.
Personajul din "De veghe în lanul cu secară" al generației mele.
Bună, dle Chapman.
Ce mai faci?
Te-ai simțit bine noaptea?
Am dormit bine.
Bun.
Știi unde te afli?
La Spitalul Bellevue.
- Așa e. - Corect.
- De ce te afli aici? - Pentru uciderea lui John Lennon.
Tu l-ai ucis pe John Lennon?
- Trebuie să știi asta. - Da, știu.
Întrebarea următoare.
De ce l-ai ucis pe John Lennon?
Ei bine, e dificil de răspuns.
Probabil că...
...există diferite motive.
- Să începem. Am timp la dispoziție. - Desigur că da.
O mulțime de întrebări, o mulțime de răspunsuri.
Tu oferi răspunsurile.
Eu pun întrebările.
Deci, oferă-mi un motiv.
Pentru că am crezut că e ipocrit.
Ipocrit?
- Nu-ți plăcea muzica sa, nu-i așa? - De fapt, îmi plăcea.
Nu-ți plăceau versurile sale?
Ei bine...
Am crezut că îi înțelegeam versurile, dar se pare că nu.
Ce e ipocrit la John Lennon?
Te-ai mai gândit vreodată la moarte înainte?
La ucidere?
Ucidere? Da.
M-am gândit la moarte. M-am gândit la ucidere.
Tocmai am ucis un om.
Uciderea asta nu ți-e destul?
Te-ai gândit vreodată la sinucidere?
Da, m-am gândit la sinucidere.
Am încercat să mă distrug pe mine, înainte să-l distrug pe John Lennon.
- Te-ai gândit la asta? - Da.
Și ce s-a întâmplat?
N-am putut s-o fac. Am fost laș.
- Da? - Da.
M-am dus pe acoperișul lui Empire State Building,
și...
...am vrut să-mi zbor creierii.
- De ce? - Nimeni n-a încercat s-o facă înainte.
Aș fi apărut peste tot în ziare.
Ce te-a oprit?
Imaginându-mi cum lovesc pământul.
Frica.
Frica de durere fizică.
Îmi imaginam creierii împrăștiați pe caldarâm.
M-am gândit că s-ar putea să fiu încă în viață.
Ai avut aceeași imagine în mintea ta despre John Lennon?
Crezi că el a simțit durerea pe care tu ai simțit-o?
Da, sunt sigur că el a simțit durere.
Nu știu. Cred că nu l-am cunoscut.
Ți-a făcut el ție ceva personal?
Nu mai vreau să mai vorbesc. Nu mai vreau să mai vorbesc despre ucidere.
Încerc să-mi blochez minte.
De ce?
Dar tu de ce crezi?
Nu știu.
- Ai ucid vreodată pe cineva? - Nu.
- Ai văzut vreodată mort pe cineva? - Da.
Răni lăsate de gloanțe, sânge?
Te-a excitat asta?
Am terminat.
Vrei condamnare, nu-i așa?
- Sau celebritate? - Am terminat de vorbit.
- Cu siguranță. - Da, da.
Mulțumesc, dle Chapman. A fost o plăcere să vorbesc cu tine.
Oprește.
- După asta să mergem să luăm ceva. - Totul e OK.
Oprește-te.
Hei, ucigașule!
Ne vedem în curând, ucigașule.
Ucigașul lui Lennon a avut parte de câteva examinări psihiatrice,
înainte de a fi mutat la închisoarea de la Rikers Island, pentru a fi mai în siguranță,
și pentru a fi protejat de ceilalți prizonieri.
În primele două zile, el a refuzat să mănânce,
și a văzut o amenințare scrisă pe un perete:
"Nu ți-a mai rămas mult timp de trăit."
"În curând, ucigașule. În curând."
În câteva zile, avocatul desemnat pentru a mă apăra, a renunțat.
Era un tip care avea reputația de a apăra clienții fără speranță.
"Avocatul lui Chapman a renunțat, fiind amenințat cu moartea".
"Telefoanele primite de la fanii furioși, l-au făcut să renunțe".
Am început să citesc din nou "De veghe în lanul cu secară",
și acum părea că citesc o carte total diferită, față de cea citită înainte,
de parcă aș fi citit ceva ce mi s-a întâmplat mie.
Am făcut o listă totală de 50 de coincidențe.
De parcă toată această ucidere a fost opera destinului,
ceva ce trebuia să se întâmple.
Apoi, mi-am dat seama că John Lennon a fost ucis
pentru a promova lectura cărții "De veghe în lanul cu secară".
Și același curent electric a trecut din nou prin corpul meu,
și mi-au luminat toți neuronii din creier.
Am devenit euforic, știind că era un motiv dincolo de mine
pentru ceea ce am făcut.
Împușcături au fost trase asupra lui Reagan, la hotelul Washington Hilton.
Oficialii de la Casa Albă au spus că președintele nu a fost lovit,
dar există informații că trei oameni au fost răniți de o armă de foc.
Joe Ewog se afla acolo, atunci când a avut loc împușcătura.
Au fost o serie de explozii, care s-au auzit ca un foc de artificii.
Au fost duși pe scaunul din spate de către unul din agenții de securitate. Apoi...
A învățat asta de la mine.
Apoi, l-au înconjurat pe omul cu arma.
L-au dus înapoi față de locul în care mă aflam, către una din ușile hotelului.
L-au trântit la pământ și apoi l-au dus în mașina poliției.
John Hinckley Jr. a devenit obsedat de Jodie Foster,
și și-a imaginat că ea va fi impresionată, dacă el îl va ucide pe președinte.
Bună idee. Aveam o listă de rezervă, dar Reagan nu se afla pe ea.
Mai erau Jackie Onassis,
George C. Scott,
Johnny Carson, dacă nu l-aș fi putut împușca pe Lennon.
Foarte tensionat.
Extrem de agitat și epuizat.
Cooperativ.
Are o nevoie permanentă de a i se acorda atenție.
Ai văzut și alți doctori?
Viziuni mărețe despre propria persoană.
Stări variate.
Bingo.
Tendințe paranoice.
Furie.
Care e logica?
Nu tu ai spus că l-ai iubit pe acel om?
Spune-mi despre mama ta. Ești capabil să-ți dai seama că...
...tu ești o persoană diferită față de cea din carte?
Misiunea mea este acum de a promova "De veghe în lanul cu secară",
și mă voi folosi de procesul meu, procesul secolului,
pentru a promova citirea acestei cărți.
Cu două săptămâni înainte de proces, Chapman le-a spus avocaților săi
că dorește să pledeze "vinovat".
În declarația de azi, Chapman a spus că Dumnezeu i-a vorbit
și El dorește ca să pledeze vinovat.
Avocatul apărării, Jonathan Marks l-a rugat pe judecătorul Dennis Edwards
ca să-l reexamineze,
pentru a determina dacă clientul său era capabil să ia o asemenea decizie.
Judecătorul a refuzat.
N-am fost niciodată nebun, ci binecuvântat.
Dar mai e o singură sarcină ce trebuie s-o îndur.
Trebuie să fiu purificat.
Exorcizat.
- Te știu, Satană. - Sunt creștin, nu pot fi posedat.
Îți ordon, Satană, să ieși.
Eu i-am chemat. Nu se află înăuntru.
Cristos îți ordonă...
Crezi în Dumnezeu?
În diavol?
Te-ai trezit vreodată
cu senzația că ceva rău se află lângă tine?
Nu ești chiar treaz, dar nici nu visezi.
Ochii nu ți se vor deschide mai mult de jumătate.
Te simți paralizat, cu o frică atât de mare, încât nici nu știi cine ești.
Ești atât de speriat, că ți-ai pierdut identitatea. Frica poate face asta.
Îți poate "goli" identitatea.
Nu-i nimic mai înfricoșător decât asta.
Știu.
Doamne Dumnezeule, Tatăl Nostru,
Dumnezeule Sfânt al Domnului Nostru Iisus Hristos,
care l-ai trimis odată pentru totdeauna pe îngerul întunericului în focurile iadului,
care l-ai trimis pe unicul Tău Fiu în lume pentru a zdrobi fiara...
Mă aflam într-o lume ireală. Mă aflam într-o stare groaznică de panică,
și aș fi vrut ca lucrurile să revină așa cum erau ele înainte de a apăsa pe trăgaci.
Toată viața mea a fost ca acel moment:
un coșmar ca atunci când ești pe jumătate treaz.
Nu mă puteam trezi, dar nici nu puteam s-adorm.
Eram speriat de moarte, dar nu puteam să țip.
Aș fi încercat să țip,
dar totul ar fi rămas în mine, fără a putea deschide gura.
Și lucrul acela s-a ivit în noaptea aceea de decembrie,
atunci când John Lennon a coborât din limuzina sa.
Ceea ce a ieșit din armă în acea noapte,
n-a fost decât un țipăt uriaș după toți acești ani.
Ascultați câteva din melodiile lui Lennon,
ascultați fundalul câtorva din cântecele lui Beatles.
Țipătul din fundal e acela a lui John Lennon.
Ascultați-l cum țipă atunci când cântă că e orfan de mamă,
că a fost abandonat de ambii săi părinți.
Săracul băiat. Tatăl său l-a părăsit,
și atunci mama sa l-a lăsat să fie crescut de mătușa și unchiul său.
Și apoi, mama sa a fost ucisă,
după ce s-a reîntors după atâția ani.
O persoană care a trecut prin atâtea când a fost copil,
ajunge să fie omorât de cineva ca mine.
Mulțumesc mult tuturor. Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Chapman a fost adus la închisoare,
la Curtea de Apel din Manhattan pentru a auzi sentința judecătorului.
Chapman n-a arătat nicio emoție,
atunci când a fost condamnat pe viață, cu posibilitatea de a fi eliberat condiționat
după 20 de ani,
dar, înainte de acel moment, a existat o dovadă clară despre starea sa mentală.
Chapman sa stat într-un tricou albastru,
ținând în mână cartea "De veghe în lanul cu secară".
Atunci când judecătorul l-a întrebat dacă are ceva de spus înainte de a pronunța sentința,
Chapman s-a ridicat și a citit un mic pasaj din carte.
"Și stau în marginea falezei abrupte... "
"Și tot ce trebuia să fac... era să-i prind,
dacă se îndreptau spre faleză, adică nu se uitau pe unde merg."
Trebuia să ies de undeva și să-i prind."
"Doar asta fac toată ziua."
"Să stau acolo și să fiu de veghe în lanul de secară."
"Știu că pare nebunesc, dar e singurul lucru care îmi place să-l fac."
"Știu că pare nebunesc."
Mark Chapman se află într-o celulă cu diametrul 2 x 3 metri, în închisoarea Attica,
începând cu anul 1981.
Se află singur în celulă pentru a fi protejat.
Eliberarea sa condiționată a fost respinsă de patru ori.
Traducerea, adaptarea și revizia generală: Lovendal.net (c) www.lovendal.net
Articole senzaționale și pline de mister găsiți numai pe site-ul www.lovendal.net!
- Traducere realizată în exclusivitate pentru www.subs.ro -